- Tidligere: - Et team med folk med krefter?
En liten del av befolkningen har et latent utenomjordisk gen.
En kjemisk forbindelse aktiverer det.
Du er en av de første som har kommet i kontakt med det.
Ingen ledere betyr at ingen gir ordre. Og det inkluderer deg.
- Jeg savner å ha et team rundt meg. - Jeg savner henne også.
Jeg er på min tredje hånd! May dro, og jeg mistet min høyre hånd også.
Vi må si adjø.
Jemma hadde ønsket at vi gjorde det.
Gjør noe!
Må våre gaver hjelpe deg på reisen.
- Og hvis jeg ikke kommer tilbake? - Vær modig, deres nåde.
- Kommer han tilbake? - Vi jobber med å forstå dette...
men så vidt vi kjenner til, gjennom hele historien...
har ingen returnert.
- Joey er en bra kandidat. - Ja, han er en Inhumant.
- Men han når ikke opp til mine krav. - Han er en bra fyr.
- Vi må komme i gang med enheten. - Ja, men vi må ikke ha sånt hastverk.
Dr. Garner gir sin anbefaling.
Og som alltid blir det tre måneders observasjon og så vurdering.
Han er en gledesdreper, som deg. Og vi er altså nede på tre.
May og Simmons er borte, Bobbi er skadet og Hunter skal dra.
Ja, men ikke for godt. Han har en del å klare opp.
- Det er Fitz! - Fitz brøt seg inn!
- Fitz! Er du gal? - Steng den!
For faen, Fitz! Jeg har allerede mistet Simmons til den der!
- Prøver du å ta livet av deg? - Beklager. Jeg vil ikke gi opp.
Ingen av oss vil gjøre det, men...
Fitz... Du har prøvd. Du gjorde alt du kunne. Det vet alle.
Nei, jeg har gått glipp av noe. Jeg har gått glipp av noe.
Hva er det?
Bevis.
Sand. Ikke bare sand, men umulig sand.
Beholderen rundt monolitten er ren.
Om man ikke skyter den i filler med hagle og kontaminerer alt.
Sanden består primært av kiseldioksidpartikler, som på jorden.
- Men den er ikke fra jorden? - Den er en milliard år eldre.
- Tror du at steinen er en portal? - Nei, jeg beviser det.
Til en svært gammel planet, en revne i romtiden, som førte bort Simmons...
og tok sanda med tilbake, så...
Hun finnes der ute.
- Men det har gått flere måneder. - Ja.
Hun kan være langt fra der hun havnet. Hun kan være død.
Ja.
- Vi skal sjekke det, eller hva? - Ja.
- Ok, Fitz. Hva trenger du? - Flere historiske data.
Den er studert. En ekspert på kvantemekanikk og markhull.
- Og... et smørbrød hadde vært godt. - Jeg har en idé, om de andre tingene.
Dere to blir hos gjesten vår. Vær her for Dr. Garners evaluering.
Å skape teamet er høyprioritert.
- Jeg skal hjelpe Fitz. - Har du ikke gjort det hele tiden?
- Du har beskyttet ham konstant. - Har jeg?
Og du vet hvor du skal.
- Coulson hadde ikke likt planen din. - Avtalen er at jeg ikke forteller.
Tror du virkelig at Ward er tilbake hos Hydra? Jeg vil hjelpe deg.
Du er ikke frisk. Du har spionert på dem og fjeset ditt gir et inntrykk.
Resten av deg er en påstand.
- Du liker at jeg sitter fast her. - Det har du jævlig rett i.
Du tok en kule ment for meg og forblødde nesten i armene mine.
Det slipper jeg å se om du fortsatt er her.
Vil du fly, Bobbi? Fint, her er destinasjonen.
- Hvem er professor Randolph? - Steinen er studert i århundrer.
Randolph har vært her i århundrer. Han har reist gjennom en portal, -
- og han er også et romvesen. Så han har mange fordeler.
Ikke dø der ute.
Hunter... Sørg for at han gjør det.
En imponerende maskin, Kebo. Den er presis, kjapp...
Funker feilfritt i alle forhold.
Carmine kjøpte den som et statussymbol, for å vise seg.
Han har aldri kjørt den for fullt, fornektet den dets sanne hensikt.
Hydra er full av slike. Feige, forveksler rikdom med suksess, -
- privilegerte med makt. Deres grådighet splittet Hydra.
Deres tid er forbi. Det er tid for en strammere generasjon.
Disse menneskene blunket ikke engang.
Nå har du sjansen til å bevise at du fortsatt har en hensikt.
Vis meg at du ikke er daukjøtt.
Så, fortell... Hvor er guttungen?
- Jeg kan ikke hjelpe dere. - Du nekter altså. Hvorfor?
Nyhetene, byer som flyr, -
- statlige innsatsgrupper og nå er folk redde for en utomjordisk smitte.
En dårlig tid å være her hvis man ikke er herfra. Så, jeg ligger lavt.
Og så har vi jo min nåværende situasjon.
Skadeverk, forstyrrelse av orden.
Folk fra Åsgård tåler sprit, men en kveld prøvde jeg å drikke alt.
De er også sterke. Du kan rømme.
Og gå glipp av middagen?
Norske fengsler er forbausende videreutviklet.
God mat, komfortabel seng, stort bibliotek.
Og ingen bryr seg om meg. Kom tilbake om noen måneder.
- Vi har ikke noen måneder. - Det har ikke du heller.
Må jeg minne deg på at jeg reddet livet ditt?
Jeg kan kontakte innsatsgruppene.
De vil bli lykkelige om de fikk en ekte åsgårder å dissekere.
Ikke like komfortabelt for deg...
Men agent Coulson, da!
- Truer du meg? - Jeg vil ikke kalle det...
Jo, jeg gjør vel det. Det var helt klart en trussel.
- Du har forandret deg. - Man tilpasser seg til rotete tider.
Hva er det med hånden?
Det ble rotete.
Tja... Du må ordne løslatelsen min.
Og hvis det finnes en portal, så gir du deg ut på farlig mark.
Ok... Du gir meg ikke noe valg.
Det var ham.
- Fint å se deg, Dr. Garner. - Setter du pris på privatflyet?
Svært beleilig. Men klaffsetene er ikke for lange reiser.
- Sulten? Jeg kan fikse noe. - Ja, takk.
- Noe å drikke? - Prøver du å smiske?
- Er du ikke sulten? - Jeg skal holde alle sikre, også deg.
- Bestikkelser får ham ikke godkjent. - Du har jo ikke godkjent noen ennå.
- Han heter Joey Gutierrez. - Ja, jeg leste mappen hans på turen.
- Smelter metall. Hvordan går det? - Livredd.
Sunn reaksjon. Og dere to?
- I dag får du ikke meg ned på sofaen. - Jeg bare konverserte.
Ok, hvordan har May det? Hvor er hun? Kommer hun tilbake?
Du burde spørre henne.
Om jeg visste hvor hun er.
- Nei, se ikke hvor ballen havner! - Hvordan skal jeg ellers finne den?
- Du pleier å være en naturbegavelse! - Denne sporten er ikke naturlig.
- Og dine kommentarer er jo artige. - Du kommer til å like det.
Ok, ti slag for meg, fem øvelser for deg. Det er derfor vi er her.
Bry deg ikke om min rehabilitering, og det er ikke derfor du er her.
Jeg er ikke spion, men 20 år med din mor har lært meg å se ting.
- Du er ikke her for min skyld. - Jaså, nå bryr jeg meg ikke om deg?
Jeg sa bare at det ikke er derfor du er her. Kom igjen, Mellie!
- Du dro til Honolulu med Andrew... - Det var Maui.
Du kom tilbake som en vanlig datter! Det er noe som ikke stemmer.
Ok, jeg finner ut av det selv.
Jeg vil ikke gjøre deg skuffet, men det ser ut som en vanlig...
- Jaså. Hvor ofte gjør den det? - Det er tilfeldig.
Nei. Det virker tilfeldig, men noe trigger det.
- Jeg har sjekket tidevann, sola... - På denne planeten.
Så dere vet ikke hvordan man styrer den? Hvorfor kom dere til meg?
Jeg er ikke ekspert på interstellare reiser, nullpunktsenergifelter...
- kvantharmoniske variasjoner. - Men du kjenner til alle de ordene.
Og du er redd for portaler. For å slepes hjem gjennom en portal.
Så på din fyllereise gjennom historien, har du lest alt om dem.
Du har sjekket utganger, og kneet mitt. Du lurer på om du klarer det.
- Du kom kun for å se om den fantes. - Og ødelegge den.
Da må du gå gjennom meg først.
Det kan jeg gjøre. Men jeg vet ikke hva amasonen og robothånda kan, -
-så jeg skal hjelpe dere.
Men lov at dere tilintetgjør den, og at ingen bruker den igjen.
- Jeg vil sove bedre da. - Jeg sjekket ryktene om markhull...
men det var bare rykter. Vet du ingenting om dets opprinnelse?
- Den kan være Kree. - Det lå et pergament ved siden av.
Hallo... Jeg har sett den før.
- Det er et vanlig hebraisk ord. - Ja. Hva vet vi mer, Mr. Fitz?
Den var i Frankrike under hundreårskrigen.
- Før Napoleon ble den flyttet... - til England.
- Ja. Hvordan visste du det? - Jeg har sett ordet på et slott.
I Gloucestershire i England, i 1853. Til flyet!
- Får jeg si det? - Ja, vi går vel til flyet.
Hvorfor ha båt som bare ligger i havnen? Som å telte i stua.
Der.
Pengene skaffes lettere uten kidnapping.
Mr. Braun skal få se den virkelige verden. Han kan åpne mange dører.
Beklager, jenter. Jeg får ikke legge ut bildene, men jeg tar dem gjerne.
Flott. Sett dere nærmere hverandre.
Hva foregår der nede?
- Det er en privat fest. - Det er greit, jeg står på listen.
Under dekk!
Flaks at jeg kom. Jeg er skadedyrutrydder.
Ja, ja, ja... Jeg var her på maskeradeball.
Det var unnskyldningen. Jeg hadde hørt rykter om reiser til stjernene.
Det var bare tull, men festen var morsom.
- Og utskjæringene? - Jeg beundret steinarbeidet, og...
Det samme som på pergamentrullen. Død.
Maveth. En oversettelse lyder faktisk "død ved avstraffelse".
- Det kan bety inntrenging. - En hebraisk advarsel i England.
Det slo meg som rart. Det passer ikke inn. Virker eldgammelt.
- Sluttet du å undersøke det? - En mann utkledd til ugle...
Jeg drakk ham full og han tilsto at ingen reiser hadde forekommet.
Det var bare ritualmord, det stank av halvhjertet satanisme.
Det var løgner som skulle lokke nye medlemmer.
Og det var ilddansere der. Jeg ble distrahert.
En til! Det var derfor jeg fjernet logoene våre, det synes for mye.
Vi har en enorm ørn på flyet.
Ja... Iblant kan jeg ikke motstå kule greier.
Er du sikker på dette? Det står "død ved avstraffelse".
Etter deg.
La meg gjette. Joey duger verken fysisk, mentalt eller følelsesmessig.
Han kan ikke åpne en dør uten å smelte håndtaket.
- Om en stund, kanskje. - Vi har ikke tid. Det blir bare mer.
Nye Inhumants, ATCU, og den nye fyren, som er på et helt nytt nivå.
Du vil slåss med deres metoder. Men vær forsiktig.
Alle som forvandles kan bli uhyrer. Selv teamet du har nå.
- Her kommer noen kloke ord... - Det brenner overalt.
Coulson ønsker desperat å vinne, men desperasjon fører til tabber.
Hunter får ta hevn, Fitz får prøve å åpne en portal...
- for et liv. Tvilsomme ting. - Si det til ham.
Han vil ikke høre det. Han er som han er.
- Men du forandrer deg fortsatt. - Ser du noe jeg ikke ser? Horn?
Du blir en leder. Jeg bekymrer meg for hvordan du håndterer det.
Jøss... Nå lot jeg deg analysere meg.
Du ligger tross alt på en sofa.
Du er helt fokusert på å finne medlemmer til teamet.
- Jeg forstår behovet for krigere... - Det er mer enn det.
Da jeg ble forvandlet, følte jeg meg som et monster.
Dette er en sjanse til å vise folk at de hører hjemme et sted.
- Det høres bare dumt ut. - Nei, det høres ut som et herberge.
- Jeg hjelper deg gjerne med det. - Min mors herberge holdt ikke.
Jeg vil samarbeide med Inhumants-
- slik at de forstår at det kan være en fordel å være annerledes.
Jøss! Du hakker som moren din.
Jeg tror at hun hakket grønnsaker på den måten for å advare meg.
- "Oppfør deg, olding!" - Du lot vinduet stå åpent igjen.
Du er paranoid. En egenskap du deler med moren din.
- Treffer du henne ofte? - Hun ringer for å se om jeg lever.
Du har ikke ringt noen. Skjuler du deg?
Kom hit, jeg vil vise deg noe. Jeg fant den da jeg ryddet.
Herregud!
Du tok på deg skøytene som sjuåring,
og tok dem ikke av på fem år.
- Et naturtalent. - Jeg var besatt av Dorothy Hamill.
Det husker jeg.
Jeg husker hvor hard isen var da jeg falt, om og om igjen.
Derfor byttet jeg til kampsport. Myke golv.
Og så fikk du slå folk!
- Venter du besøk? - Nei, men det skremmer meg ikke.
- Hva pokker gjør du her? - Nabolagspatruljen?
- Ok. - Dette rommet så jeg ikke sist.
Arkitekturen er rar for denne perioden, det ble bygd seinere.
- Det ligner bunkeren under Louvre. - Hva? Det finnes ingen bunker der.
Det var en spøk, eller hva? Du fleiper med meg.
Herlig, nå må jeg sjekke.
Fra sent på 1800-tallet.
- Lyset funker fortsatt. - Jeg hører vann.
Det kan være underjordisk, kanskje vannkraft.
- Dette var nok til... - Monolitten. Denne styrer portalen.
- Den skal åpne og lukke den. - Vet du det? Eller håper du bare?
Det finnes bare én måte å ta rede på det.
Mack, ta hit noe med Zephyr One.
- Hva skal jeg ta med? - Du kommer ikke til å like det.
Du har ikke tjent noe. Du sløser bort familiens penger.
Så vi tar alt sammen.
Først, passordet til banken.
Dra til...
Jeg spør ikke. Vil du ha noe, må du fortjene det.
Tenner, øyne, fingre... Alt som kreves. Fiks passordet.
Det spekuleres i hvorfor du dro.
En åndelig reise, midtlivskrise... Tidlig midtlivskrise.
Du stakk ikke med eksen, for han har vært der.
Reisen tente ikke gnisten igjen, hva?
- Har du hørt om Simmons? - Jeg ringte til Coulson.
Ja, vi sporet samtalen til en telefonkiosk.
- Hvordan fant dere meg? - Ved hjelp av mine skumle kontakter.
Jeg sjekker alt om Hydra. En venn hadde fått en telefon om det samme.
Telefonkiosken, igjen. Uforsiktig.
- Bare 0,3 av befolkningen er asiater. - Hva vil du?
Dine ferdigheter. Jeg skal plassere Ward seks fot under bakken.
- Jeg setter pris på din hjelp. - Nei. Faren min trenger meg.
Nettopp. En bilulykke, han brakk hofta.
Det var en som stakk av. Mr. May synes å være i god form.
- Det blir bedre. - De fant ikke sjåføren.
Det var en ulykke, og jeg hjelper ham.
Var det derfor du nesten hogg hodet av meg?
Og ringer anonyme telefoner til gamle informatører?
Du lurer på om det var Ward som ville ta noen du bryr deg om.
Han pumper nytt liv i Hydra, og vi vet begge hvem de vil ta først.
- Veien inn? - Fra bunnen.
- Ser han deg, er du avslørt. - Ja, men da kan jeg skyte ham.
Jeg er ikke med.
Jeg skal rappe en våpenlast for å etablere dekkhistorien min.
Hvis du ombestemmer deg...
Man er ikke ferdig om man stadig må se seg om.
Og neste gang er det ikke jeg som står utenfor vinduet.
Zephyr One, dere kan trekke dere tilbake.
Et rom med eldgammelt søppel. Det minner om kontoret ditt...
- Er det realistisk at det fungerer? - Realisme hadde aldri fått oss hit.
Garner synes jeg er urealistisk. Han vil observere ham i tre måneder.
- Ta det ikke personlig. - Han sa at du er desperat.
Det sa han ikke. Sa han det?
Få gjette. Jeg har problemer med å takle mine fysiske begrensninger.
Nei, han nevnte ikke deg. Jo, og han sa det der.
Trykk det håndtaket ned, Mack.
Nei, det ved siden av. Trykk det ned.
- Hold dere unna! - Det fungerer!
Den holder seg åpen! Jeg trenger mer lys!
- Vi har et problem! - Jeg trenger lys, for helvete!
Tannhjulene er blokkerte! Bobbi!
Skye? Hvordan går det?
- Skye? - Daisy.
- Hva? - Hun kaller seg Daisy nå.
- Du har problemer med dette, hva? - Ja. Daisy, går det bra?
Ja, jeg føler meg bedre. Den pulserende lyden tok livet av meg.
- Hvilken pulserende lyd? - Den var jo øredøvende.
Rolig!
Den holder portalen åpen. Vi kan sende inn en sonde og sjekke.
Vi kan finne henne. Vi må reparere den!
Vi vet jo ikke engang hvordan den fungerer.
Jeg tenkte at du var en mammadalt som skulle gi opp etter et slag.
Du har kjempet bra, gutt, men nå hopper vi til slutten.
Kom igjen!
Ok... Du vinner.
Ingen behandler meg sånn og overlever!
Vet du hvem faen jeg er? Hva?
Du er Werner von Strucker. Din far var baron Wolfgang von Strucker.
En av Hydras største ledere.
Et navn betyr ikke at man skal få respekt. Det fortjener man.
Jeg lurte på om du hadde det i deg. Faren din hadde blitt stolt.
Kom. Jeg har kjøpt tacos.
Uoppklarte forretninger?
Er det derfor du gjemmer deg?
Du og din mor... Taushet betyder alltid "ja".
- Du tar etter henne, på den måten. - På alle måter.
Handler dette besøket om det?
Det funket ikke med Andrew, så du føler deg skadet.
Men det finnes verre ting enn å være din mors datter.
Jeg vil ha et liv, uten S.H.I.E.L.D. Jeg vil se om jeg kan det.
Normalt? Med en pistol i golfbagen prøver du å beskytte meg-
- fra dine uoppklarte forretninger, som forfølger deg som en skygge.
Du husker smertene fra da du falt.
Jeg husker hvor fort du reiste deg.
Jeg var et barn. Det gjorde ikke like vondt da.
Datteren min reiste seg alltid igjen.
Du trengte motivasjon, jeg måtte vite at du taklet det.
Jeg burde få deg drept.
Greit. Hvis du vil drepe noen, true ikke. Gjør det bare.
- Min far hadde... - Din far døde en meningsløs død.
Du fikk ingen svar. Jeg vet hvordan det er med en komplisert familie.
Hydra er splittet. I deler.
Vi skal gjenoppbygge det, på riktig måte. Med kraft.
- Jeg fikk sjelden se fars verden. - Det er din verden nå.
Og når vi setter delene sammen igjen,
blir den kraftigere enn den forrige.
- Vi må forsterke koblingen. - Det meste er under bakken.
Vi kan ikke rive hele slottet. Vi har flaks at rommet ser ut som det gjør.
Ellers hadde maskinen rast sammen.
Vent...
Det er det som er poenget. Kvantharmonisk svinging, sa han.
- Jeg kjenner igjen det blikket. - Rommets form gir resonans.
- Et kvantefelt skal skapes i steinen. - Du snakker, men vi følger ikke.
Rommet er høyttaleren, maskinen er forsterkeren.
Monolitten svinger i en frekvens.
Kan du reparere maskinen?
- Nei. Men jeg kan finne ut... - Det trengs ikke.
Jeg kan gjøre det. Jeg kan åpne portalen.
Jaha, det viser seg at vi står i verdens største subwoofer.
Ja...
- Jeg kan få rommet til å svinge. - Kan du gjenskape det?
- Det boret seg inn i hjernen min. - Og det kan drepe deg.
Slutt, om det blir for mye. Jeg vil ikke miste deg også.
Her. Vi får bilder og data gjennom en kabel.
Ingen signaltap. Kan Daisy holde den åpen, kan vi se den andre siden.
Det er det vi vil. - Vær forsiktig. Ingen bryr seg om sonden.
Jeg er forvirret. Nøyaktig hva er det hun skal gjøre?
Beklager. Jeg justerer fortsatt.
Hold den åpen så lenge du kan!
Nei, Fitz!
Jemma!
- Fitz! Fitz! - Jemma?
Jemma!
Fitz!
Helvete! Trekk ham tilbake!
Jeg kan ikke holde den åpen lenger!
Det gjorde du bra, Tremors.
Fitz...
Ingen tegn på stråling eller infeksjon. Hun så nødraketten.
Vi fikk en kvinne tilbake fra døden.
- Og du gjorde ditt, den er ødelagt. - Det kan du takke Daisy for.
Nå, agent Coulson...
Hva eksakt er Daisy?
De kaller seg "Inhumants".
Det ordet har jeg ikke hørt på veldig lenge.
- Ja. - Ditt team utrettet mirakler i dag.
Fitz hentet Simmons tilbake. Du fortjener å vite det.
Hun klarer seg, hvis du vil besøke henne.
Eller hvis du vil bli her. Det er stort nok til oss begge her.
Godt å høre at hun har det bra.
Simmons er tilbake! Hun har det bra.
Seriøst? Lever hun?
Fitz, du er nydelig!
Kom igjen, vi henter ølen! Smil for en gangs skyld!
- Tidlig i morgen... - Dr. Garner! Jeg vil gå kurset.
- Kan du hente inn et par uker? - Ja. Psykologi blir hovedfaget mitt.
Greit. Du vet vel hvorfor de fleste studerer det?
Helsikes blyant. Gi meg ryggen.
De prøver å forstå seg på familien sin.
Der har du meg.
Du aner ikke hvor syk min er.
Tekst: Ken Hansen www.sdimedia.com